Tekstet af NG Serier Udgivet på NextGen
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Jeg blev født som saksisk herre, opdraget som dansker indtil min søsters bryllup -
- hvor min familie blev myrdet. Jeg er en kriger.
Men da danskerne angreb Alfreds borg ved Winchester, -
- var det eneste, man kunne gøre, at flygte.
Nogle hurtigere end andre, inklusiv min fjende, unge Odda.
Og sådan indtog Guthrum Winchester.
Aethelwold svor troskab til danskerne -
- selvom Guthrum stadig frygtede Alfreds gud.
Jeg kunne kun håbe, at min nu fjerne kone og søn var i sikkerhed.
Vi havde intet valg, andet end at gemme os og bede om et mirakel.
Iseult, min jomfru dronning, reddede kongens søn -
- men for en pris, som kun hun kunne se.
Hun gav Alfred styrke.
Med kongen i live og ved godt helbred, så er der håb for Wessex.
Skæbnen er alt.
Tekstet af NG Serier
Vi brændte en god del skibe.
- Flåde. - En flåde.
Vi har strandet hundredvis af danskere i Wessex uden mulighed for at komme væk.
Wulfhere, jeg troede ikke, at deres intention var nogensinde at tage væk.
Og om få måneder vil der komme flere skibe og flere mænd.
- Nu er tiden inde til at kæmpe. - Kæmpe med hvad?
Vi står uden hær, og danskerne mønstrer tusinder.
Mændene er derude, Wulfhere, og de venter.
- Det, de har brug for, er et kald. - Ja, bestemt, men...
Herre...
Hvad hvis jeg forslog, at vi eskorterede dig til Frankrig?
Det sker ikke, jeg vil ikke gemme mig, hverken her eller i Frankrig.
- Men herre... - Jeg har bedt dagligt for vejledning.
Den eneste måde jeg kan se, vi kan redde Wessex, er den måde, vi er begyndt på.
Et afgørende slag. Vi forlader marsken.
Mod og tro.
- Amen. - Amen.
- Fader Beocca?
Fader... Jeg siger ikke, at jeg ved alting -
- men kongen må fortsætte med at stole på mig.
Assers' ankomst vil måske forandre ham.
Broder Assers' ankomst har givet ham styrke.
Broderen er ikke kriger. Nu er der brug for krigere.
Selvom jeg aldrig troede, jeg ville sige det, så har vi brug for Odda den yngre.
Han har kommandoen over den største styrke. Han er starten på vores hær.
Det er der, vi er på vej hen.
Uhtred, jeg vil gøre alt for at hjælpe dig.
Jeg vil være ved din side.
- Jeg vil være en flue i Alfreds øre. - Tak for det.
Din far ville være en stolt mand. Det samme som jeg.
Jeg gør mine mænd klar, og i morgen har jeg heste klar.
Uhtred.
Tror du, at danskerne kan besejres?
Vi ses på den anden side af vandet, oldermand Wulfhere.
Det gør vi.
Hvorfor tog du den?!
Aethelgard, Aethelgard, min ven.
Manden, som ville være konge af Wessex. Tak fordi du er kommet for at se mig.
- Herre, det er Aethelwold. - Ja, sæt dig, sæt dig endelig.
Så...
Jeg vil have, at du fortæller mig alt, hvad du ved om Alfred.
Jeg har sagt det, herre, han tænker med hans lem.
- Han kan næsten ikke beholde bukserne på. - Hør spørgsmålet, dreng.
- Ingen bryder sig om et fjols. - Alfred...
Selvom han er plaget af smerter, er han så stærk som nogen, I vil møde.
Han er også så kløgtig som nogen, I vil finde.
Ja, jeg var klar til at have ham som rådgiver, da han stjal min krone.
Hans styrke, herre, -
- mener jeg, kommer fra hans tro.
Fra Gud.
Tror du... på denne Gud?
- Jeg tror på mig selv. - Hvorfor stjal Alfred kronen?
For sølv, eller for at være en stærkere konge for folket?
Nej. Jo, jo, delvist.
- Hvilken er det? - Unfair -
- blev jeg ikke set på, som en mand man følger, af nogle.
Jeg var ikke en mand, der kunne bekæmpe danskerne, blev der sagt.
Og hvilket er sandt, for jeg ved, at danskerne ville vinde. Ja.
Ja, hvorimod Alfred, han tror på, at han kan vinde.
- Selv nu? - Ja.
Ja, han tager selvfølgelig fejl, -
- men... hans tro på, at Gud ikke vil svigte ham -
- får ham til at tro, han vil sejre.
Så må du dræbe ham.
- Må jeg dræbe ham? - Ja, hvem ellers?
Så kan kong Aethelgard gå ind i Alfreds lejr -
- og blive budt velkommen... Som en ven.
Wulfhere og hans mænd.
Gud... bliv! Bliv væk!
- Jeg har evner! - Læg det stykke tin væk, dreng.
Tak Gud for, at I er englændere. Jeg troede, I var en af dem...
Hvad med håret?
- Hvor er oldermand Wulfhere? - Taget afsted, herre.
- Jeg er Halig. Jeg sørger for hestene. - Taget hvorhen?
Nu, jeg tænker over det, herre, så sagde han det ikke.
- Wulfhere, hvor er han? - Han er taget afsted, herre.
Herre.
- Hvor er han taget hen? - Det ved jeg ikke, herre.
- Han efterlod dine heste, herre. - Vi drager videre.
- Uden Wulfhere? - Vores plan ændrer sig ikke.
Vi baner os vej til Oddas Gods.
- Vi kan ikke bruge de romerske veje. - Vi kan bane os vej til min gård.
Og derfra på skjult grund til Oddas Gods.
- Er det den sikreste vej, Leofric? - Det er det, herre.
Lad os gå tilbage til de andre.
Der er smerte i vente til dig, min elskede.
- Kender du dem? - Lejere.
Nej.
Nej!
Vi skal begrave de døde.
- Bede for deres sjæle... - Når du er klar.
Jeg vil gerne bede en bøn for Uhtred, søn af Uhtred.
Jeg må lede efter Mildrith.
- Hun kan være død og ikke begravet. - Du skulle ikke. Nej. Nej.
Hun har begravet din søn med omhu -
- og er taget afsted herfra.
Det var ikke længere hjemme for hende. Tro mig.
Dine tårer på jorden vil vise ham, at du elskede ham.
- Herre, må jeg spørge om, hvad du skriver? - Det første af mange breve.
De vil alle sige det samme.
Mænd fra Wessex og omegn skal samles ved Egbert's Stone, -
- og sammen vil vi kæmpe. - Når du sender dine budbringere, herre, -
- må jeg så foreslå, at du giver dem brevene personligt.
Måske lægger en hånd på deres skuldre.
- Det vil give dem mod, er jeg sikker på. - Tak, Beocca.
Det vil jeg gøre.
Jeg gjorde dette imod dig, da jeg reddede kongens søn?
- Det gjorde du ikke. - Jeg vidste, at en uskyldig ville dø.
Jeg er træt af at være sådan.
Jeg har set for meget, og jeg ved for meget.
Jeg vil ikke se mere.
Mildrith?
EXETER
- EXETER - Mildrith?!
EXETER OLDERMAND ODDAS GODS
Mildrith?!
Herre, du skulle hvile dig. Vi skulle alle hvile.
Jeg er træt af at hvile. For mange dage er gået uden liv.
Sæt dig dog, før du bliver svimmel.
- Hvor er min hustru? - Hun hviler sig, herre.
- Min søn? - Han er taget afsted, herre.
Stadigvæk?
Vigtige sager tager tid.
Det er ikke et forræderi.
Nej, det er ikke, herre.
Du er jarl Skorpa.
Du er her for at overgive dig -
- og ellers ikke spilde min tid. - Jeg er her for at forhandle.
Overgiv dig, og du vil leve. Snak for meget, og jeg dræber dig.
Af alle oldermændene i Wessex, er jeg ham, der kan -
- samle den største styrke, den største hær.
Jeg må nu foretage et valg om at tage parti for Guthrum eller Skorpa.
- Alle danskere ligner hinanden for mig. - Jeg har besat dit land.
- Hvorfor skulle jeg ikke bare knuse dig? - Accepter min invitation.
Spis med mig og min far og jeg vil fortælle dig om mit land.
Rækkevidden af min indflydelse. Jeg er sikker på, der kan opnås enighed.
Ingen af os behøver at miste mænd. Ingen af os behøver at blive svækket.
Spis og drik i min sal.
Jeg forsikrer dig om, at det ikke er en fælde.
Jeg ankommer til din sal efter ny månen.
Jeg vil vente dig. Så skal vi have fred...
- I det mindste et stykke tid? - Det har vi.
Du har mistet meget.
Fædre, mødre.
En søn. Elskerinder.
Jeg har dig.
- Jeg har en bror. - Ragnar.
Ja.
Din søster, Thyra.
Ja.
Lever hun?
Nej, hun er død. I en brand.
Uhtred, hun lever, og bliver holdt fanget i Nord.
Skorpa fortalte mig det.
Først troede jeg, det kunne være en løgn for at gøre dig ondt.
Men nu ved jeg, at det er sandt. Hun lever.
- Har du set det? - Ja, jeg har set hende.
Men jeg vil ikke se hende mere. Gaven svækkes.
Når dette slag er forbi, Uhtred, så går din vej nordpå.
Det vil være tid til at konfrontere din fortid.
Og du vil være hos mig.
Altid.
Herre... Hvis der brug for Guds hjælp -
- hvordan kan han så se med velvilje på Uhtred, en ikke-troende?
Gud er god.
Døden kunne vente ved næste bakke, og det vil være Uhtred som står i dens vej.
Det er der ikke tvivl om. En dansker vil altid beskytte deres rov.
- Kongen har værdi. - Han er her for at beskytte kongen -
- noget hverken du eller jeg kunne gøre. - Han er en mand uden sjæl.
Så vil jeg være hans sjæl, herre. Jeg beder for ham, og rider ved hans side i kamp.
Jeg vil være hans forbindelse til Gud.
- Og skulle du falde i kamp? - Med hjælpen fra dine bønner, broder, -
- bliver jeg uovervindelig, det er jeg sikker på.
Broder Asser...
Jeg vil gerne have, at du bliver den første af mine budbringere.
God morgen.
- Har du sovet godt? - Han mener, om du har knaldet godt.
- Jeg ved, hvad han mener. - Har du sovet godt, lady?
Hvis jeg må tale... til jer alle.
Selvom vi ikke har klaret den første del af vores rejse -
- til Oddas gods, så er det vigtigt, at vi påbegynder den anden.
Ordet om vores hærs samlingssted må udbringes til de fjerne ender af vort land.
Broder Asser her, vil være det første af mine sendebud.
- Halig. - Ja, herre?
Du...
- Vil også være min stemme. - Det vil jeg, herre?
Og jeg, herre.
- Hild? - Herre...
- Hun er en kvinde. - Jeg er så god en rytter som nogen her.
Hvis det betyder, at flere danskere vil dø, så gør jeg det.
Ja, Hild. Det vil du.
- Hvem tilhører dine heste? - Lord Odda.
Lader du os passere?
- Sælger eller køber du? - Sælger.
Til danskerne. Der er fred. Vidste I ikke det?
- Har Odda indgået fred? - Nej, det vidste jeg ikke.
Odda er loyal. Vi får at se, hvad der er sandhed.
Herre... du skulle holde dig ude af syne, indtil vi kan garantere din sikkerhed.
- Odda udgør ingen fare. - Men hvem sidder hos Odda?
Udmærket.
Jeg må se dette med mine egne øjne.
- Herre, det er ikke... - Jeg har bestemt mig.
Hvis der er forræderi, så er det noget, jeg må bevidne.
- Så tager jeg... - Jeg har ikke brug for en barnepige!
- Jeg er præst. - Og jeg konge. Du bliver her med Iseult.
Jeg er klar over den forsigtighed, jeg må udvise.
Nonner burde ikke være så smukke, og have læber, der trænger til at blive kysset.
Jeg kan se, du er enig.
- Hvornår er det, du tager afsted? - Når jeg er udhvilet, herre.
Herre?
Hvad er der? Er danskerne ankommet?
- Leofric. Han er udenfor. - Så få ham ind. Han er vores mand.
Han er sammen med Uhtred.
Før dem begge til mig.
Leofric! Uhtred, mine bønner er blevet hørt!
Gud er god.
De herrer... Det er godt at se jer begge i sikkerhed og ved godt helbred.
Leofric, du er hjemme.
- Hvor i Guds navn har du været? - I skjul, herre, og har dræbt danskere.
- Forhåbentligt ikke på min jord. - Vi er blevet sendt af kongen.
- Vi medbringer ordre fra kongen. - Hvilken konge er det?
- Kong Alfred? - Hvem ellers, herre?
Wessex, lader til at være fyldt med konger.
Der er Guthrum, som er konge af Øst Anglia, som nu residerer i Winchester.
Der er Aethelwold her, som vil fortælle til alle, der vil lytte, at han er konge.
- Hvor vil det ende? - Jeg har Alfreds skriftlige ordrer.
Det betyder intet.
- Du skal samle De Frygtede. - Det er forbi for Alfred!
Alfred gav op i Wessex.
Han besluttede at redde sig selv.
Ingen mand har været mere loyal overfor Alfred end min far og jeg!
Men han har svigtet os!
Danskere omgiver os, og han er i skjul!
Alfred er konge af ålene... Glatte og flygtige.
Jeg ser, det er sandt. I har taget danskernes side.
Hvad har Skorpa lovet dig? Skal du være konge, Odda?
- Leofric, er du... - Har jeg ret?
- Jeg stillede dig et spørgsmål, Leofric. - Jeg er stadig din mand, herre.
Så skal du færdiggøre det mellemværende, du har med denne dansker, og dræbe ham.
- Du har min ordre... Dræb ham! - Det kan jeg ikke gøre, herre.
- Jeg står her som Alfreds sendebud. - Jeg siger det ikke igen, Leofric.
Hvis nogen mand forsøger at dræbe mig, så er han en forræder overfor kongen.
Leofric, du vil dræbe ham.
- Alfred er ikke længere min konge! - Jeg gør det ikke, herre.
- Min søn. - Far, du blander dig ikke.
Må din mor tilgive mig -
- og må du blive tilgivet for dit forræderi.
Herre... Tilgiv ham.
- Lad ham dø som adelig. - Odda...
Du gør, som jeg befaler.
Du samler Somersets Frygtede.
Herre, tilgiv min søn!
- Jeg beder dig! - Jeg tilgiver ikke, hvad jeg har set.
Du samler de Frygtede.
Ja, herre.
Jeg skal bruge 20 ryttere...
Til at bringe ordet til alle mænd, -
- som kan bære sværd, krog eller spyd.
- Ordet er: Alfred er konge! - Kong Alfred!
Og vil kæmpe ved siden af Wessex' sværd -
- til hans døende åndedrag.
Kan vi tale?
- Om vores søn. - Ved du besked?
Der er intet at sige.
Jeg er ked af, at hans død var noget, du måtte klare alene.
Jeg var ikke alene.
At være foruden ægtemand, betyder ikke, jeg var alene.
Og jeg er ked af det liv, som jeg har givet dig.
Jeg har fundet fred. Jeg håber, du kan gøre det samme.
Var det sygdom? Jeg vil gerne kunne forstå.
Børn er skrøbelige... Og du vil få andre sønner, er jeg sikker på -
- med din dronning.
- Er hun her? - Ja.
Jeg vil gerne have, du holder dig væk fra mig. Aldrig taler til mig igen.
Vi har intet, der binder os sammen. Intet. Undgå mig.
Uhtred Ragnarson.
- Burde jeg være glad for at se dig? - Skorpa af den Hvide Hest.
Jeg er ventet... af Lord Odda.
Lord Odda er i jorden, begravet som den forræder, han var.
Hvad så nu? Taler jeg med dig?
- Holder våbenhvilen? - I dag gør den.
- I morgen dræber vi dig. - Vil du dræbe mig?
Med hvad? Jeg har næsten 1.000 at trække på.
Dine skibe er blevet brændt, Skorpa, af Alfred.
Han er ved at samle en stor saksisk hær.
Jeg er klar over, mine skibe er væk. Jeg vil få min hævn.
Du skulle tage tilbage til Guthrum og gør dig klar til at dø.
Har din dronning fortalt dig -
- at din søster bliver kneppet i røven -
- hver eneste nat af enøjede Sven? - Fortalte din mor dig -
- at hun skulle have holdt sine ben samlet?
Jeg spejder efter dig først -
- på slagmarken! - Jeg vil være der!
Og jeg vil ikke være svær at finde.
- Tager han til Guthrum? - Det mener jeg, han vil, herre.
Så er slaget et skridt nærmere. Beocca...
- Du skulle vaske din mund. - Det vil jeg gøre, herre.
Med øl.
- Hvor mange mænd? - 400. Ikke flere.
- Og er dette en stor saksisk hær? - Deres antal vil øges.
Vi må marchere.
Der må være en historie om en nedslagtning.
For kun få dage siden, spurgte Ragnar, om krigen var forbi.
Skorpa har ret. Der skal være en nedslagtning.
Så må vi bringe kampen til Alfred og hans Gud.
Og du er klar til at dræbe din bror?
Hvis det kommer til det, ja.
Så skulle vi konfrontere en stor ære med en anden.
Når hærene er samlet, vil jeg tale til dem som en.
Hver mand skal vide...
Denne krig handler ikke kun om land.
Skulle hedningene vinde, så har Kristus tabt.
Når du taler til mændene, herre, så må det ikke være en prædiken.
- Og hvad vil du foreslå, jeg siger? - At du vil dø for dem.
Det er godt.
Fortæl dem, at vi lader danskerne betale med blod, og de får del i rovet.
- Skal jeg tale om hævn og grådighed? - De er mænd, ikke engle.
Vi stopper for et øjeblik.
Stands! Vi standser!
Det er Egbert's Stone.
Indenfor de næste få meter, får vi at vide, om vi har en hær -
- af engle eller andet.
Jeg rider derhen alene.
Hvis der ikke er nogen, hvad så?
Jeg ser...
Aldrig en.
Ikke en eneste mand har reageret på mit kald.
Så venter vi. Vi må vente, herre.
En fin kniv. En danskers kniv.
Denne? Ja, jeg tog den fra en dansker.
En dansker jeg dræbte.
- Hvor? - Winchester.
Er det før du kravlede på din røv hen til Guthrum?
Før jeg præsenterede mig selv for ham, ja.
Jeg blev dog ikke behandlet med kongelig behørighed, så jeg valgte at stikke af.
Kongen under danskerne, er ingen konge.
Uhtred, jeg kan godt lide dig, men bliver træt af din prædiken.
- Har du tænkt på at blive præst? - Ja, siden jeg var dreng.
Det er løgn. Jeg døbte ham to gange. Han er stadigvæk ikke kristen.
Til at bringe held.
Nu har jeg brug for en lok fra dig.
- Hvor er Alfred? - Han holder øje.
Venter på hans hær.
Jeg tror, jeg går hen og sætter mig hos ham for en stund.
Er du glad for ham nu?
Til held.
Herre.
Jeg tænkte, du havde brug for selskab.
Hvad ser du? Hvad hører du?
- Jeg hører intet, herre. - Nej, nej...
Der er et skifte i skyggerne, og i luften.
- De er derude. - Jeg ser intet andet end græs, herre.
- Og bag græsset, træer. - Der.
Det er mænd. Og flere mænd der.
De har reageret på kaldet. De har reageret på kaldet.
Englands sværd kommer.
Det er Wessex' sværd.
Englands sværd.
I dag er en dag for krigere...
En dag til at dræbe jeres fjender.
En dag, hvor vi får hedningene til at ønske, de aldrig havde hørt om Wessex.
I dag kæmper vi for Wessex!
Og ikke kun for Wessex.
Vi har mænd her fra Northumbria, -
- fra Mercia, fra Øst Anglia.
Og hvorfor er hedningene her.
De vil have jeres hustruer for deres egen fornøjelses skyld.
De vil have jeres børn som slaver! De vil have jeres hjem som deres egne!
Men de kender ikke os!
De kender ikke vores sværd!
De kender ikke vore økser, vores spyd!
De kender ikke vort mod.
Og i dag... dræber vi dem!
Vi gør jorden rød med deres blod!
Vi tager alt det fra dem, de har plyndret!
Vi får dem til at skrige om nåde, -
- og der vil ingen være!
- Ingen nåde! - Ingen nåde...!
Skulle jeg falde, skal du og... tage min hest, og komme væk herfra.
Du vil ikke falde. Jeg forbyder det.
Alt, hvad jeg har, er pakket i mine tasker, det er dit.
Du vil ikke fejle.
Jeg kæmper for dig.
- Dræb dem alle! - Ingen nåde...!
Så ingen nåde, sådan må det være.
Skulle du møde Uhtred i slaget, så kan der ikke være tvivl.
- Ingen nåde. - Ingen.
Vi skulle ikke holde os tilbage, herre. Vi skulle angribe med alle mænd.
Jeg bestemmer, hvordan vi kæmper. Du vil følge mine ordre.
Ja, herre.
Ingen nåde.
- Opstil vore linjer. - Opstil vore linjer!
Skjolde op!
- Fremad! - Kom så!
Fremad.
Hold linjen! Vi arbejder som en!
- Vi knækker ikke! - Skjolde op.
Hold linjen!
- Holdt! - Holdt!
Wulfhere! Jeg tager dine indvolde din forræderiske hund.
Dette er vores land!
Anden! Tredje!
Helt i front, som du ønskede.
De kommer!
Stå fast.
Stå fast!
Hold muren tæt!
Tag den, Wulfhere, din hund. Hold!
Leofric!
- Leofric?! - Lad ham være...!
Gør mellemrummet tættere. Hold muren tæt!
Fremad! Tre, to, en...
Ingen nåde!
Ikke mere jord skal mistes.
Følg mig!
Må Gud vise sig barmhjertig.
Vi trækker os tilbage som en! Frigør!
Hold!
Vi stopper her! Vi går ikke længere! Holdt!
Manøvrer tilbage på højde med mig. Og...
Uhtred Ragnarson!
- Kan du høre mig? - Jeg hører dig, Skorpa.
- Vil du overgive dig? - Jeg har en gave til dig.
Din dronning!
Ingen nåde!
Du bliver dræbt med mit spyd!
Og du vil tilbringe evigheden i helvedes flammer.
Uhtred!
Tag hesten.
Herre! Hvad er dine ordrer!
- Herre? - Så du det?
Han kom, som præsten sagde.
- Hvilket herre? - Deres Gud er med dem.
Så hvad er dine ordrer?
Nej, herre.
Nej!
Ingen nåde!
Hans grav skal markeres, som det sømmer sig for en oldermand.
Det skal jeg sørge for.
Uhtred.
Iseult er hel.
Hun er blevet tvundet ind, og gjort klar til begravelse.
Jeg ønsker hende kremeret.
Så skal hun det.
Uhtred... for alt, du har gjort...
For alt, hvad du har vist mig, tak.
Du har givet alt.
Du er den mand, jeg altid har håbet på, du blev.
I år 878 ved Ethandun, -
- besejrede kong Alfred Guthrum af Danmark, og drev dem ud af Wessex.
Jeg står i gæld, Uhtred af Bebbanburg.
Wessex står i gæld.
Der kan ikke være nogen forhandling, herre.
Kun overgivelse.
- Er det dit råd? - Ja.
- Jeg hører dig. - Herre.
Freden blev sikret med gidsler, -
- inklusiv min ven, Brida og min bror, unge Ragnar.
Freden blev yderligere sikret af jarl Guthrums dåb -
- og accept af den kristne gud. - Forsager du Djævelen og alt hans væsen?
Det gør jeg.
Lad dette vand rense dig, og gøre dig værdig til Guds velsignelse.
- Guthrum, du er nu en af guds børn. - Amen...!
Og hvad angår Uhtred den Gudløse...
Min rejse fortsætter...
Min vej fører mod nord... til blodfejder.
Til hævn...
- og til Bebbanburg. Skæbnen er alt.
Tekstet af NG Serier Udgivet på NextGen